MIKSI HERÄÄMINEN VOI TUNTUA EDELLEEN UNISELTA
Kirjoittanut Pepper Keen Lewis (pepperlewis.com)
12.1.2023
Energiaa välittäen suomentanut Pirjo Laine
Kysymys: Luulen ymmärtäväni, mitä herääminen on. Tunnen sitä osan ajasta. Mutta mitä tapahtuu loppuajan? Miten pysyn hereillä ja mitä tapahtuu, jos en pysty siihen?
Vastaus: Nopea katsaus. Herääminen on hienovaraista useimmilla ihmisillä. Se ei tule tavallisesti ilmoittamaan kelloilla ja vihellyksillä: "Olet nyt hereillä. Onneksi olkoon!" Mutta kun siihen tottuu, kontrastit "ennen" ja "jälkeen" voivat olla silmiinpistäviä ja kaiken ponnistelun ja panostetun energian arvoisia. Herääminen ei ole valaistuminen – painava sana jota vältän käyttämästä.
Herääminen tapahtuu, kun huomaat, että yksi tai useampi asia elämässäsi on muuttunut. Muutokset ovat pieniä, mutta huomattavia. Mikä tärkeintä, tuntuu siltä, että nuo muutokset ovat todellisia ja täällä jäädäkseen. Eräs ystävä sanoi kerran: "En tiedä, mitä tapahtuu, mutta mitä se onkin, toivon, etten möhli sitä." Muistan ajatelleeni myös jotain samanlaista. Se tulee ns. ei-mistään, joten meidän on luonnollista ajatella, että se saattaa hävitä aivan yhtä helposti. Ystäväni ajattelee edelleen, että hänen "pakettinsa" voitaisiin ottaa pois ja toimittaa sen oikealle omistajalle. On hyvä, että näissä asioissa on huumoria!
Tässä on muutama kysymys, joihin ei voi vastata kyllä tai ei. Auttaako meditointi tai rukoilu? Täytyykö minun valita tietty henkinen polku tai opettaja? Pitäisikö minun käydä jossain henkisessä paikassa syventämään yhteyttäni Henkeen? Näihin kysymyksiin ei ole oikeaa tai väärää vastausta. Paras polku on aito polku. Sen pitäisi edustaa sinua, ei kaupallisesti idealisoitua (tai mainostettua) versiota sinusta. Riippumatta siitä, mitä kuka tahansa sanoo, et voi ostaa tietäsi sisään supersuurella lahjoituksella tai oikeilla (henkisillä) yhteyksillä.
Useimmilla meistä herääminen vain tapahtuu. Meidän ei tarvitse saada kuoleman lähikokemusta oivaltaaksemme, että elämällä on arvoa. Emme ehkä tarvitse vuoden varastoa suosikkiruokaamme tai joka vuosi uutta älypuhelinta todistamaan itsellemme, että meillä on kaikki ok joka tapauksessa. Kovan linjan uskomukset siitä, millaista elämän "pitäisi olla" tai mitä se "olisi" tähän mennessä, alkavat pehmentyä. Asenteemme muita kohtaa tuntuu vähemmän mustavalkoiselta. Henkisyys alkaa tuntua enemmän siltä polulta, jolla olemme jo, mukaan luettuna sen käänteet ja kiemurat ja ne ajat, jolloin todella munasimme.
Jos herääminen ei näyttänyt tältä sinulla, ei huolta. On yhtä monta tapaa herätä, kuin on ihmisiä. Älä anna kenenkään kertoa sinulle muuta. Joskus siihen sisältyy kalvavaa tyytymättömyyttä toistuviin, loputtomiin ja matriisimaisiin jokapäiväisen elämän ilmiöihin – se tunne, että on loukussa sokkelossa, josta ei ole pakoreittiä, minkä vuoksi sitä kuvataan joskus heräämiseksi unesta todelliseen elämään. Ja tietysti pandemialla oli oma kummallinen tapansa kertoa mielle, että tämä saattaisi olla hyvä aika tarkistaa prioriteettimme.
Ensin voi näyttää siltä, että kaikki on muuttunut. Sitten kun totumme siihen, oivallamme, että maailma on periaatteessa edelleen sama. Me olemme muuttuneet. Päätämme ehkä ottaa maailman vähemmän vakavasti. Tämän päivän vaaroja ja karikoita on edelleen huomenna, ja niin on myös media, jonka tehtävänä on kertoa uutisia, ikään kuin ne olisivat todella uusia. Tämän tunnistaessa, saatamme huomata jotain erilaista itsestämme.
Heräävä tietoisuutemme ei sijaitse enää päässämme. Se on kaikkialla ympärillämme – tässä ja siellä, katsottaessa ulos ja sisään, sinuna ja vähemmän rajoittuneena versiona sinusta. Herääminen tekee maailmasta vähän enemmän 3D kuin tavallisesti. Kutsun sitä nimellä 3D+. Vaikka tämä kuulostaa upealta, on tärkeää muistaa, että suurimmalla osalla maailmasta on jonkin verran kiinniotettavaa. Ehkä nyt. Ehkä pian. Ehkä ei.
Herääminen on nöyräksi tekevä kokemus – ei salainen kädenpuristus, ei ylävitoset, ei luokkasormus tai hymiö. Ja huonona päivänä herääminen voi tuntua nukahtamiselta. Teimmekö jotain sotkemaan sen? Häviääkö uusi ajattelutapani? Muuttuuko herääminen, nukkuminen ja unennäkeminen takaisin siihen, mitä se oli? Ei luultavasti.
Ulkoinen maailma ei ole hyvä muistutus siitä, millaista herääminen on, eikä myös suurin osa ihmisistä, jotka tunnemme. Jos olet koskaan yrittänyt kovasti päästä eroon jostain tavasta, kuten tupakointi, muistat ehkä, etteivät tupakovat ystäväsi olleet niin tukevia, kuin olisit halunnut. He pitivät sinusta sellaisena, kuin olit. Kukaan ei pakota tietoisuuttasi takaisin uneen, mutta ystävät ja perhe eivät voi sille mitään, keitä ovat, erityisesti jos he eivät jaa kiinnostuksiasi.
Buddhalainen keskus jossa joskus käyn, korostaa sanghan merkitystä – henkisiä ystäviä samanlaisella polulla, tovereita jakamaan hereillä olemisen ilon, harjoittamisen ja karikot maailmassa, joka on edelleen suurelta osin unessa. Se auttaa. Minulla on muutama ystävä, joiden kanssa olen tekemisissä säännöllisesti. Ilman heitä olisin hukassa.
Hereillä pysyminen vaatii harjoitusta. Miltä tahansa tuolla ulkona näyttääkin, pysy polullasi. Tuo polku johtaa joskus ylämäkeen porottavan auringon alla. Pysy polullasi. Joskus sataa kovasti kaikkeen, mitä yrität tehdä. Pysy polullasi. Tuo polku ei ehkä ole hohdokas, mutta se on yksi parhaista asioista nauttia tällä planeetalla. Joinain päivinä siinä on enemmän rakkautta ja vahvistusta, kuin tiedän, mitä sillä tehdään.
Mitään ei tapahdu "lopun aikaa". Tämä on se. Riippumatta siitä, miltä se tuntuu tai näyttää, tämä on se. Vie tovin oivaltaa, että tuo valo pysyy, silloinkin kun luulet, että katkaisin on laitettu pois päältä. Valvemaailmassa kaikki on sinä, myös tuo katkaisin. Jos unohdat, tunnustele pimeässä, kunnes tunnet tuon katkaisimen. Laita se takaisin päälle.
-----------
Viestiä saa vapaasti välittää eteenpäin - kokonaisuutena ja alkuperä mainittuna, mikä on monien viestintuojien edellytys vapaalle jakelulle.
Kanavoinneista ja muista kirjoituksista voit saada uutta näkökulmaa, lohtua ja vahvistusta elämäsi tilanteissa. SINÄ olet kuitenkin oman elämäsi ja oman totuutesi paras asiantuntija. Vie kaikki informaatio omien "suodatintesi" läpi ja luota AINA ensisijaisesti omaan sydämeesi ja sisäiseen ohjaukseesi, kun teet valintoja - suuria tai pieniä. Näin pidät oman voimasi ja löydät oman totuutesi.